ПСЕВДОРЕЧЕННЯ АВТОРСЬКОГО ВІДНОШЕННЯ У ДИСКУРСІ - МИХАЙЛЕНКО, Валерій (Наукові записки. Серія: Філологічні науки, 2023)
У роботі розглядаються проблеми зниження ймовірності мовця в дискурсі та розкриття його засобів вираження. Дослідження об'єктивних висловлювань у різних регістрах дискурсу з використанням лінгвістичної категорії модальності дає змогу вирізнити кореляцію хеджування та типу модальності, що потрактована як аспект міжособистісної метафункції мовної компетентності (Aumüller, 2014). Термін "модальність" поділяє цілий ряд понять у галузях філософії, морфології, синтаксису, семантики та аналізу дискурсу. Дослідження модальності як міжособистісної метафункції в системній функціональній лінгвістиці в літературі головним чином зосереджувались на варіантах жанрів та / або дискурсу, а саме; консервативний, юридичний, медіа, літературний, академічний, політичний та медичний, а також в живання сучасне англійської мови (Jespersen, 1924). Дана стаття продовжує авторську серію про хеджування в дискурсі (Mykhaylenko, 2017). Дискурсна стратегія хеджування /зниження не відіграє першорядної ролі в дискурсі: мовець/автор не надає дає можливість слухачеві об'єктивно інтерпретувати його / її інтенаціональне значення, з іншого боку, слухач очікує певної деонтичної складової висловлення з боку мовця. Завдяки кількіснми та якісним методам лінгвістичного дослідження у статті пропонується точка зору згіддно якої, використання модусних псевдовисловлювань виступає відображенням стратегій хеджування/зниження модусного відношення автора, що використовуються мовцями для вирішення різтх умов соціального характеру. У рамках критичного дискурс-аналізу - модальність розуміється набагато ширше ніж функціонуі\вання традиційних модальних дієслів, таких як може, може, може, може бути та повинен (Fowler, 1985). Віоповідно, виступає як ставлення мовця до слухачa, або до у своїй впевненості вербалізованого висловлювання.