КОНЦЕПТ «ЧАС» ТА ЙОГО НАРАТИВНА ФУНКЦІЙНІСТЬ У НАУКОВО-ФАНТАСТИЧНОМУ РОМАНІ БЛЕЙКА КРАУЧА «РЕКУРСІЯ» - Бандура , Т. Й. (Наукові записки. Серія: Філологічні науки, 2026)
У статті досліджується специфіка художньої репрезентації концепту «час» та його наративні функції в науково-фантастичному романі Блейка Крауча «Рекурсія». Проаналізовано темпоральну структуру твору, механізми конструювання множинних часових ліній, а також взаємозв'язок між концептуалізацією часу та побудовою оповіді. Доведено, що концептуальна модель часу в романі заснована на ідеї нелінійної темпоральності та множинності реальностей, що підсилюють гуманістичну й екзистенційну тональність оповіді роману. Зазначено, що час постає не як абстрактна величина, а як вимір людського досвіду, нерозривно пов’язаний із пам’яттю, ідентичністю та міжособистісними стосунками, тому концепт «час» виконує у творі структуротвірну функцію, визначаючи парадигму текстотворення: рекурсивна наративна побудова, множинна фокалізація та складна система анахроній безпосередньо випливають із темпоральної концепції роману та створюють художню форму тексту філософського характеру. Акцентується увага на тому, що темпоральна нестабільність у творі функціонує як платформа для філософської рефлексії над природою реальності, свободи волі та етичних наслідків маніпулювання минулим, що сприяє розкриттю фундаментальних питань про співвідношення об'єктивного та суб'єктивного, про можливість автентичного досвіду в умовах «зсуву реальності», про цінність індивідуального вибору в детермінованому всесвіті. Досліджено, що в романі «Рекурсія» подорожі в часі руйнують класичний ефект причинності, створюючи різні часові лінії, які співіснують у пам’яті персонажів. У такий спосіб реалізується актуальний експеримент з наратологічними моделями, де фрагментарність і нелінійність оповіді стають домінантними. Виявлено, що складна часопросторова структура роману Б. Крауча формує специфічну рецептивну стратегію, що вимагає від читача постійного переосмислення попередньо прочитаного та відтворення рекурсивної логіки персонажів. Це створює ефект когнітивного відчуження, характерний для науково-фантастичного жанру, але водночас забезпечує емоційне залучення через ідентифікацію екзистенційним вибором героїв