КОРОТКА ФОРМА ПРИКМЕТНИКА У СУЧАСНІЙ НІМЕЦЬКІЙ МОВІ В СВІТЛІ ГРАМАТИЧНОГО ВЧЕННЯ ПРО СЛОВО - МАКСИМЧУК, Богдан; АРАБСЬКА, Ірина (Наукові записки. Серія: Філологічні науки, 2023)
В даній статті, яка має полемічний характер, робиться спроба обґрунтувати на основі лексоцентричної теорії значення слова граматичну завершеність так званих «аморфних слів» або «елементарних» знаків, яка визначає їхню роль у вербалізованих логічних операціях, які в мовному плані членують глобальне сприйняття позамовних подій і ситуацій. Йдеться про імпліцитне категоріальне значення, яке не має експліцитного вираження, а існує в латентному стані у ментальному лексиконі носія мови у формі знань і лінгвального досвіду щодо використання цих знаків у мовленнєвій діяльності. Історичні процеси виникнення, розвитку і функціонування короткої форми прикметника привели до зміни морфологічної парадигми кваліфікативних слів, до функціональної спеціалізації флективних і нефлективних слів і в кінцевому рахунку до перетворення короткої форми як одного з можливих морфологічних варіантів слова у називну форму нової лексеми, яка розширила свої функціональні границі за рахунок якісних прислівників. Ця обставина привела до виникнення нової частини мови (Artwort), лінгвальний статус якої конституюється відношенням короткої форми (флективного і нефлективного її варіантів) до носіїв ознаки в суб’єктно-предикатній структурі речення. Біполярна специфіка синтагматичної реалізації знаходить своє відображення в експліцитних, імпліцитних і прихованих предикаціях у глибинній структурі речення у формі двох синтагматичних фрагментів. В останньому випадку коротка форма може мати омонімічні зв’язки з першими компонентами складного слова.