НАРАТИВНА ОРГАНІЗАЦІЯ ХУДОЖНЬОГО СВІТУ СУЧАСНОГО АНГЛОМОВНОГО ПОЛІФОНІЧНОГО РОМАНУ (НА МАТЕРІАЛІ РОМАНУ ДЖОНАТАНА САФРАНА ФОЕРА “EVERYTHING IS ILLUMINATED”) - Козачишина, О.Л.; Прадівлянна, Л.М. (Наукові записки. Серія: Філологічні науки, 2023)
Це дослідження присвячене вивченню особливостей наративної організації художнього світу сучасного англомовного поліфонічного роману. В основу роботи покладено головні положення теорії М. Бахтіна, у якій «поліфонія» визначається як множинність самостійних голосів та свідомостей і розглядається як ознака діалогічності художнього тексту. Матеріалом для аналізу слугує роман Джонатана Сафрана Фоера «Everything is Illuminated». Цей твір є типовим зразком сучасного постмодерністського роману-хроніки, що містить декілька різнорідних текстів, написаних від імені різних оповідачів. Здійснений аналіз дав можливість встановити, що у різних темпоральних структурах тексту актуалізуються різні суб’єкти оповіді (наратори) і відповідні їм художні світи. Мова кожного окремого наратора створює власний світ, що ніби переривається вставками зі світів інших персонажів. Результатом стає своєрідний структурний діалогізм між двома сюжетними лініями роману – сучасною та історичною. Кожна з двох сюжетних ліній створює макросвіт-конгломерат, що є об’єднанням мікросвітів персонажів. Завдяки такій побудові твору забезпечується поліфонізм не лише між сюжетними лініями роману, але й усередині них, тобто між голосами нараторів і персонажів кожного макросвіту. Багатовимірна наративна перспектива у поєднанні з розмиванням часового й просторового планів зображуваних подій у романі слугує засобом привертання уваги до найважливіших проблем твору та розкриття його основної думки, а саме ідеї «осяяння», яку можна вважати розгорнутою текстовою метафорою, що реалізується шляхом діалогічного переплетення сюжетних ліній, наративних планів та точок зору на зображувану ситуацію. Учасниками текстового діалогу є не лише автор, що дискутує з безліччю голосів-свідомостей, а й читач, який слідкує за ходом дискусії, зіставляє різні точки зору, вибудовує власну позицію та бачення текстового світу. Таким чином, текстове багатоголосся стимулює особливий спосіб читання твору, конструюючи образ інтелектуального читача-дослідника, що бере активну участь у поліфонічному діалозі.